U zaklon!
Ima ih još, tamo!
Vrati se. Idemo drugim putem.
Što to tako čudno miriše u ovoj kući, inspektore?
Miris rata, bojniče Grau.
Dobro jutro, inspektore. -Bojniče.
Oprostite što sam vas zvao u ovaj bezbožni sat.
Ne baš ugodan prizor, bojim se
Rad kasapina amatera, rekao bih.
Zašto ste mene pozvali?
Mtrva žena je Poljakinja, zar ne?
Ovo nije slučaj za Njemačke vlasti.
Zvala se Kupjecka. Marija Kupjecka.
Kupjecka?
O, da, bila je prostitutka i naš dobar prijatelj.
Bila je i njemački agent.
Ubio je neki poljski patriota?
Izgleda da je dotični poljski patriota bio seksualno nastran.
Patriotizam je poznat po tome da ima i svoju mračnu stranu.
Stotinu uboda nožem nadmašuje svaku iole normalni patriotski poriv.
-Stotinu? -Tako mi izgleda, gospodine.
Nemoguće ih je prebrojati.
Kao što možete vidjeti, ubojica se usredotočio na...
...žrtvine bolne organe,
pri tom koristeći nešto što sliči na veliko šilo.
Hvala vam, doktore, ne morate baš toliko detaljizirati.
-Jeste li našli nešto? -Ne, ne još.
-Tko je prijavio ubojstvo? -Anonimni telefonski poziv.
Muškarac. Čuo je vriske oko 11:10.
-Da li se predstavio? -Nije.
Tko živi u ovoj kući?
Jedan od vas...
Jedan od vas je čuo vriske i telefonirao policiji.
Jedan od vas zna nešto o načinu na koji je ova žena umrla.
Ako nam ta osoba ne kaže sve što zna,
pretpostavit ćemo da je njena smrt politički motivirana.
Odnosno da je ubio član poljskog podzemlja,
i da ste svi vi suučesnici.
U tom slučaju, moja žalosna dužnost će biti...
da vas sve predam Gestapu.
Muškarac koji je telefonirao policiji....
ima točno jedan minut da se sam javi.
Ja sam čuo vrisak.
Samo jedan užasan vrisak.
I onda sam se, pa, ja... Sakrio sam se u kupatilo.
Malo kasnije, možda 10 minuta kasnije,
telefonirao sam policiji. To je sve.
Niste se predstavili policiji.
To znači da postoji nešto što niste htjeli da im kažete.
Što bi to moglo biti? -Pa, tu na...
Na vratima kupatila postoji mala pukotina.
I, naravno, vi ste provirili kroz pukotinu i vidjeli...?
Vidio sam čovjeka kako silazi niz stepenice.
-Opišite ga, molim vas. -Pa, bilo... bilo je mračno.
-Opišite ga, molim vas. -Nisam ga dobro vidio.
Samo donji dio, hlače.
Zašto se plašite toga što ste vidjeli?
Zato što je to bila odora, gospodine.
-Kao vaša. -Kao moja?
Njemački časnik? Taj čovjek je lažov.
Njemački časnici su sposobni da počine ubojstvo kao bilo tko drugi.
Da li je to sve što ste zapazili?
Da li su hlače bile kao moje?
-Baš kao moje? -Ne.
Ne baš skroz iste. Ne.
Imale su i...
Imale su i crvenu traku skroz niz nogavicu.
Laže.
Da li ste svjesni da samo njemački generali imaju crvenu traku?
Da, gospodine. Zato sam se i plašio.
Razumijem.
-To je nemoguće. -Ništa nije nemoguće.
Njemački general. Vidi, vidi.
Mislim da ovo svjedočenje ne bi trebalo uzeti za ozbiljno.
-Ipak je na stepeništu bilo mračno. -Gospodine, kunem se...
Kunem se da govorim istinu.
A ja vam vjerujem sve dok se ne pojave dokazi koji će pokazati drugačije.
Zašto bi izgovorio tako opasnu laž? Želim temeljnu istragu.
Ali, što se događa ako je ubojica zaista general?
Što se događa? Pa, pravda je slijepa, dragi moj inspektore.
Pravda ne može da vidi crvene trake ili zlatne gajtane,
ali ponekad može da čuje krik ubijene žene.
Ako je general kriv poslat ćemo ga na vješala.
Ne brinite, Liesowski, ja preuzimam svu odgovornost.
Laku noć.
Pa, inspektore Morand, ne možete me okriviti...
što se baš i ne sjećam slučaja koji se dogodio jako davno.
Ali, kao što kažu, dugačka je ruka zakona.
To je... to je bilo prije 23 godine.
Bože moj, kako vrijeme leti.
Kad sam napustio policiju, odmah nakon rata...
uspio sam da zadržim neke od svojih dosjea.
Uvijek mi je drago da pomognem kolegi.
Aha, evo ga, inspektore.
"Kupjecka, Marija. Ubijena. Neriješeno."
Osumnjičeni su bili...
O, da. Da, sad se sjećam.
Navodno je viđen je njemački general kako napušta njenu sobu.
I od svih generala u Warsawi,
samo su trojica imala alibi za to večer.
Ovo je Lichnowsky Palača.
Pripadala je poljskim kraljevima.
Kasnije je postala muzej.
Kao što vidite i dan danas je muzej.
Za vrijeme rata,
Njemački stožer u Warsawi je bio tu smješten.
Kao što sam već rekao bili smo prilično temelnji, tako sam bar mislio,
pri eliminaciji osumnjičenih.
Morali smo da istražujemo sa puno takta, naravno.
Ipak su to bili sve sami generali, a bio je i rat.
A i Poljska je bila okupirana.
Spremi za inspekciju, gospodine.
Jedan od njih je bio General fon SajdlicGabler,
zapovjednik 7. korpusa.
Bio je Junker stare garde.
Živio je kao kralj u palači, sa ženom i kćerkom.
U noći ubojstva nije bio u svom stožeru.
Njegov šef osoblja, General bojnik Klaus Kahlenberge
također nije imao alibi za tu noć.
Od svih generala, on je bio najmanje sumnjiv.
Zanimljiv čovjek. Bez žene, bez djece..
-Generale Gabler, poruka za vas. -Da?
Poruka od generala Tanca, gospodine.
Hvala, gospođice Neumaier.
Izgleda da nismo uspjeli da održimo red i mir u gradu.
-Pročitali ste? -O, da.
A sve to zbog naše poznate nesposobnosti...
Nesposobnosti?
Oni ne shvaćaju da je ovo garnizon, i da su mi
dopali samo nespretnjakovići i vojni škart.
Pa, general Tanc je upotrijebio riječ "nesposobnost".
Da ne spominjem podređene koji su odmah izbjegli svaku odgovornost.
A zbog našeg neuspjeha Fürer je naredio generalu Tancu da riješi Varšavski problem.
-Kako? -Precizno.
U tri faze.
Koristeći najdrastičnije mjere, pretpostavljam.
Drastične?
Monstruozne.
General pukovnik Tanc zapovijeda Divizijom Nibelungen.
Bio je najmlađi general Wehrmachta.
Heroj kod Lenjingrada, Hitlerov ljubimac, izvanredan časnik.
Mi, Poljaci, smo ga mrzili.
Stigao je u Warsawu istog dana kada je ona žena ubijena.
Ni on nije imao alibi za tu noć.
-Prvu blokadu puta stavite ovdje. -Da, gospodine.
Snajperista je sinoć pucao iz ulice koja je dva bloka odavde.
Cijeli kvart mora biti zapečaćen.
Koristit ćemo se ribarskom tehnikom.
Prvo ćemo obilježiti širu teritoriju a onda ćemo pročešljati svaku uličicu.
Tako ćemo uhvatiti živu ribu.
Naravno, pokušat će da pobjegnu u suprotnom pravcu,
ali će im ova blokada puta presjeći odstupnicu.
Onog trenutka kad zatvorimo mrežu,
imat ćemo ih točno tamo gdje želimo,
pritjerane leđima uz zid geta.
Oprostite, generale, a što da radimo sa civilima?
Po posljednjim procjenama, ovaj dio grada ima oko 80.000 stanovnika.
Teško da se ovdje može pričati o normalnom civilnom stanovništvu.
Smatram da će mi iskustvo koje ću steći ovom operacijom...
biti potpuno bespotrebno. Vozi 20 na sat.
A što se tiče onih bacašča plamena, gospodine,
da bismo bili sasvim sigurni, tražio sam tri puta više nego što nam je potrebno.
Čega se plašite, djeco?
Mislim da su gladni.
-Što imamo od hrane? -Sendviče, gospodine.
-Donesite mi ih. -Da, gospodine.
Da, mislim da ste u pravu, stvarno izgledaju gladni.
Jadni mali đavolci.
Vaš ručak, gospodine.
-Otvori. -Da, gospodine.
Prljavština.
Tvoje ruke.
Pogledaj nokte.
Ne možeš djeci davati hranu tako prljavim rukama.
Zabilježite.
Hrana i slatkiši da se redovno donose djeci.
Neće nam škoditi ako zadobijemo njihovo povjerenje.
Što se njega tiče, otpušten je iz moje službe. Ide kući ražalovan.
Prljava svinja. Prošle tjedna mi je donio musavu čašu.
Sad se pojavljuje preda mnom kao da je upravo golim rukama ekshumirao rođenu babu.
Od svih ljudi koji se nalaze oko mene zahtijevam apsolutnu čistoću.
-Da li je to jasno? -Da, gospodine.
Što se tiče mojih maloprijašnjih zahtijeva, vidite da li su ispunjeni.
Jer, kad budu, zatvorit ću cijelu oblast...
i prosijati sve stanovnike kroz sito.
Svih 80.000?
Generale Tanc, oprostite mi,
samo sam radoznao,
ali, što je stvarna svrha ove vaše vježbe?
-Pročitali ste memorandum. -O, da. Da, jesam...
I što piše u memorandumu?
U prvoj fazi, namjera je da se stanovništvo zaplaši,
da se pretraže kuće i da se uhite članovi Otpora.
Onda će biti da je točno to svrha ove vježbe.
Izvanredan plan, uzgred budi rečeno. Vrlo sličan onom mom kad sam tek stigao ovdje,
jedino što ja nikad nisam dobio odobrenje sa vrha vlasti da ga sprovedem u djelo.
Ali, ako ja to dobro razumijem, u slučaju otpora za vrijeme prve faze,
tada prelazite na fazu dva, pa čak i na fazu tri,
koja podrazumijeva potpuno uništenje cijelog grada?
Razumjeli ste vrlo dobro.
Pa, ovaj, nije li to malo radikalno?
Radikalno?
Svjesni ste da se nalazimo na 30 milja od Moskve.
Napredujemo na cijelom frontu dužine 5.000 milja.
Potreban nam je svaki slobodan vojnik ako želimo da pokorimo Rusiju.
Pa i pored toga, ovdje u Warsawi, tri divizije trunu,
zato što se par tisuća poljskih i židovskih kriminalaca krije po straćarama.
Radikalno je dopuštati i dalje ovakvo stanje stvari.
-Tko je? -Imate listu svih mojih zahtijeva.
-Eleanore, uđi. Uđi, draga moja. -Nadam se da ne smetam.
Moja supruga je rano jutros doputovala iz Berlina.
Kako je u Berlinu?
Željan da čuje dobre vijesti,
koje uvijek dolaze za dobrim vojnicima.
Čim sam čula da ste sa mojim mužem odmah sam došla ovamo.
Željela sam osobno da vam kažem da ste veliki ponos za sve nas koji smo kod kuće.
-Polaskan sam, gospođo. -O, ne, ja vam ne laskam.
Odajem vam počast koju zaslužujete.
Ako nisi previše zauzet, trebala bi mi tvoja pomoć...
oko organiziranja večerašnje zabave.
-U vašu čast, generale Tanc. -Jedva čekam, gospođo.
Slučajno i naša kćer, Ulrika, je ovdje u Warsawi.
-I ona će večeras biti na zabavi. -Da?
Pa, sigurno je se sjećate, zar ne?
Iz Berlina, na zabavi u vrtu, u kući kod generala Jodla.
O, da, sad sam se sjetio. Moji komplimenti, gospođo.
Žao mi je. Mislila sam da je to očigledno.
Ali znate kakve su majke.
Nestrpljive da postanu tašte, pretpostavljam.
Sjajan časnik, van svake sumnje.
Svaka majka bi bila ponosna da vidi svoju kćer...
Udatu za odlikovanog?
Oprostite, gospođo.
Nastavit ću da proučavam plan generala Tanca.
Cijelim svojim srcem.
Prezirem tog čovjeka.
Što je mislio s tim "cijelim svojim srcem"?
O, crna knjiga.
Što si rekla, draga?
Ne usuđujem se ništa da kažem kad izvadiš tu svoju knjigu.
Svako mora da čuva svoj ugled.
Još jedan kaos, kao ovaj koji si napravio ovdje, u Warsawi,
i više nećeš imati što da čuvaš.
10:42
-Koji je danas datum? -13.
Na svu sreću, te još uvijek imam utjecaj na Vrhovni Stožer.
Stvarno imaš, hvala Bogu.
-Baš lijepo što si, konačno, stigla. -Htjela sam da popričamo o Ulriki.
A ja bih volio da porazgovaramo o večerašnjoj zabavi.
Mislim da bi trebalo da znaš da je jutros Ulrika bila krajnje gruba prema meni.
Imajući u vidu gdje je šalješ, to me uopće ne čudi.
Oprostite generala, ali stigao je bojnik Grau iz Obavještajne.
Volio bi da vas vidi.
Što hoće?
Kaže da je stvar osobna.
Vrlo je uporan.
Reci te mu, neki drugi put.
Da, gospodine.
Uzgred budi rečeno, što si napravio sa uniformom sinoć?
Napravio? Sa uniformom?
Da, imao si mrlju na bluzi. Crvenu mrlju.
Ali, pošto se nisi, koliko vidim, posjekao pri brijanju...
onda to može biti samo karmin.
Da li treba da usporedim boju sa zavodljivom nijansom koju g.đica Neumaier koristi?
Ne budi blesava.
Kako god, dokaz je uništen. Sve sam poslala na čišćenje.
Zar ti nije drago što sam sad ja tu da vodim računa o tebi?
Naravno da jeste, draga Eleonor.
Konačno zajedno, zar ne?
-Volio bih da pokucate. -Oprostite, gospodine.
Bojnik Grau iz Obavještajne nam je upravo pozvonio, gospodine. Želi da vas vidi.
-O čemu se radi? -Nije rekao, gospodine.
-Recite mu da sam zauzet. -Već jesam, gospodine.
Bio sam slobodan.
Dobro.
Pa?
Očigledno, jutros je bio i u Voznom parku.
Želio je da vidi dnevnik za prošlu noć, da vidi tko je koristio automobile.
Rekao sam časniku na dužnosti da ne smije ništa da kaže...
dok se ne savjetuje sa nama.
Dobro. Da, vrlo dobro.
Hvala, vodniče.
Da?
Gospodine, mm, moj rođak Hartman.
-Vaš rođak Hartman? -Da, gospodine.
Kod vas je njegov dosje, gospodine. Na stolu, gospodine.
O, da.
Upravo je izašao iz bolnice, gospodine. Ranjen je kod Voronezha.
Trenutno se nalazi na dužnosti u Warsawi.
Nadao sam se da biste mogli da učinite da ostane ovdje za stalno.
I nekom nevjerojatnom slučajnošću...
on čeka u vašoj uredu da se sastane sa mnom.
Da, gospodine.
-Uvedite ga. -Hvala, gospodine.
Uđi.
Hartman, Kurt, desetnik. Javljam se po vašem naređenju, gospodine.
Na mjestu voljno.
Pa, ovo je stvarno izuzetan dosje, desetaru.
Kao što mogu da vidim po ovim novinskim isječcima,
Oto je očigledno napravio pravi album o tebi.
Vidim da si ti "reinkarnacija Siegfrieda,
Njemačkog heroja iz zlatnog doba".
Da li se osjećaš kao Siegfried?
Pa, nisam baš siguran, gospodine, da znam kako se Siegfried osjećao.
To je pametan odgovor. Vidim da si dobio Gvozdeni Križ.
Ubio je sam 40 Rusa, ranjen, gospodine.
Fantastično. Sad, što se tiče tvoje budućnosti,
vjerujem da bi, kao obrazovan čovjek, želio da postaneš časnik.
Zato, bit ću sretan, što mogu da te pošaljem...
Ne želiš da ideš u školu za časnike?
Više bih volio da ostanem, desetnik, gospodine.
U stvari, generale, nije tako mislio.
-On je mislio da... -Što si mislio?
Mislio sam, ne želim da postanem časnik. Samo to, gospodine.
Skrhan sam.
Moj svijet se srušio.
Kakva je svrha biti general kad desetari više vole da ostanu desetari?
Još uvijek je malo nesiguran, poslije bolnice.
Da, očigledno.
Tvoj rođak je predložio da nam se pridružiš ovdje, u stožeru,
ali se meni čini da si prilično nestrpljiv da se vratiš u borbu.
-Ne? -Ne, gospodine.
-Generale, on je, u stvari, htio... -Ostavite nas, vodniče.
Ja, mmm....
Čini mi se da te ne razumijem, desetaru.
Želim da preživim, gospodine. Želim da preživim ovaj rat.
Pa, naravno. To svi mi želimo.
-Ali, mi smo vojnici. Moramo da se borimo. -Da, gospodine. Ja sam se borio.
I ne želiš da se vratiš.
Da li je to "reinkarnacija Siegfrieda"?
Žao mi je, gospodine, ali, strašno se bojim smrti.
Imaš li dobar razlog?
Hajde da vidimo...
Sudeći po tvojim papirima, u civilstvu si bio...
student u Dresdenu?
Muzički konzervatorij, da gospodine. Svirao sam klavir.
Glazba, klavir, da. Da.
Da. Čini mi se da imam zadatak za tebe.
Ali, on zahtijeva veliku hrabrost. Samo čovjek koji je ubio...
Koliko ono bješe? Samo da vidim.
Da, 40 Rusa, ranjen, bi mogao da obavi ovaj zadatak.
Pa, što mislite o Chopinu, zar nije on bio Poljak?
Zar nije pisao Poloneze?
-Znate li da ih odsvirate. -Da, gospođo.
Ne zvučite baš oduševljeno.
Pa. gospođo, to su patriotske kompozicije,
napisane u slavu Poljske.
Pa sad, nismo ovdje da bismo veličali slavu Poljske.
Ne, gospođo. Zato sam pomislio da bismo mogli da sviramo...
Wagnera.
Sjećam se da mi je Fürer rekao, poslije izvođenja Parsifala,
"Ništa nije ni približno dobro Wagneru."
Poslije Parsifala?
Moram da priznam, neobično je naletjeti na borca...
koji se razumije u glazbu. -Hvala. gospođo.
O, ne, ne zahvaljujte mi se, sačekajte da se ja vama zahvalim.
A to može biti tek poslije zabave.
-Ne volim da vas gnjavim, bojniče. -Vi me nikad ne gnjavite, Engel.
Ali ne mogu da prestanem da se pitam, što vi pokušavate da dokažite?
-Što mislite, što to radite? -Svoj posao.
Ali, ako im bilo što kažete, on će znati...
Ubojica će znati da ste mu za petama.
To mi je i namjera.
-Dobro večer, vodniče. -Gospodine.
Ali, gospodine, što vas briga tko je ubio kurvu?
I bolje što je mrtva.
Da li ste ikad čuli za Juminede?
-Za što? -Grčka mitologija.
Grupa vrlo neprijatnih dama, tu i tamo poznate i kao Furije.
One vjeruju da prolivena krv traži osvetu.
Tako je nastala pravda.
Mi nismo ti koji će je ukinuti samo zato što je rat, zar ne?
Sačekajte me ovdje. Vraćam se vrlo brzo.
Zaluđenik.
Grau.
-Pukovniče Mannheim. -Što, za boga miloga, vi radite ovdje?
Mora da ste poludjeli.
Ako generali neće mene da vide, onda ja moram da dođem njih da vidim.
Nek' vam Bog bude u pomoći, Grau. Ja sigurno neću.
Uzmite šampanjac. Trebat će vam.
Možda ste u pravu, gospodine.
Generale Tanc, po mom mišljenju, vi ste primjer za čovjeka od ugleda.
Imate samo jednu manu. Niste oženjeni.
-Smijem li pitati, zašto? -Nisam imao priliku. Duboko žalim što je tako.
Pa, možda ste dopuštali da vam prilike promiču.
Draga moja, general Tanc je mlad čovjek koji se posvetio pozivu vojnika.
Njegova generacija ne priznaje zadovoljstva obiteljskog života.
Živimo u vremenima koja pred nas postavljaju velike zahtjeve.
Stoga, vrlo je malo vremena za ono, što se obično naziva privatnim životom.
-Točno tako. Šampanjac, generale? -Vodu.
-Vodu? -Čašu vode za generala Tanca.
Ah. Evo i Ulrike.
-Sjećate je se iz Berlina. -Dobro večer, generale.
Već godinu dana je sa mnom, kao vojnik.
-Izvanredan vojnik. -Hvala, oče.
Moram priznati da mi je i dalje vrlo teško da se naviknem na djevojke u vojsci.
Gradimo novi svjetski poredak, i ženama ne bi trebalo zabraniti da sudjeluju u tome.
Znala sam da ćete vi to shvatiti, generale.
Ulrika je odlučila da postane medicinska sestra...
u vojnoj bolnici koju vodi red časnih sestara iz Bavarske.
Vrlo smo ponosni na našu djevojčicu.
Recite mi, generale, da li je istina da se u borbi za Lenjingrad...
koriste smrznuta tijela umjesto vreća sa pijeskom, kao grudobrani?
Stvar je vrlo preuveličana.
Oh, oprostite.
Pojedini vojnici se sprdaju i lažu na bojnom polju.
Mislila sam da je to nevjerojatno pametno zaposliti leševe, ako mogu tako da kažem.
Nitko se ne sprda sa mnom.
Vaša voda, generale.
Hvala.
Svaka čast. Sviđa mi se priča o smrznutim leševima.
-O, hvala, generale. -Budi oprezna.
Ulrika ima najoriginalniji način izražavanja.
Nije ni potrebno da kažem da će mi nedostajati.
Zašto je onda puštaš da ode?
Hajdemo generale, idemo da večeramo.
Hoćete li nam se pridružiti, Kahlenberge?
-Hrabrost. -Nije dovoljna.
Kako se usuđuješ da tako pričaš sa generalom Tancom?
Samo ti vraćam, majko, ono što ti meni radiš.
Sve što radim je za tvoje dobro. Samo na tebe mislim.
Samo na mene? Onda si se stvarno promijenila.
Od kad si počela da se toliko zanimaš za mene?
Dobro večer.
-Postala si zla. -Da, rat je, majko.
Pa, uskoro će te časne sestre naučiti lijepom ponašanju.
Pretpostavimo da ja odbijem da odem?
Bit će ti zapovjeđeno. Već sam se postarala za to. Nemaš izbora.
Ti si stvarno grozna žena, majko.
Pretpostavljam da zaslužujemo jedna drugu.
Pukovniče Majnhajm!
Dobro večer. Da, baš bih voljela da plešem sa vama.
U svojim memoarima, pišem o svemu.
Vi ćete biti na počasnom mjestu u poglavlju o Warsawi.
General fon Seidlitz-Gabler?
-Gospodine. -O, da, vi ste bojnik...?
Grau, Obavještajna. Podređeni pukovniku Majnhajmu.
Pokušao sam danas da doprem do vas.
Zapravo, pokušavao sam da razgovaram sa svakim od vas. Bez mnogo uspjeha, plašim se.
Žao mi je, bojniče, ali, znate, generali su ponekad zauzeti
Naravno.
Zbog čega ste željeli da se vidimo?
Sinoć je ubijena jedna prostitutka.
Prostitutka? Pa, to spada u opasnosti tog zanimanja, zar ne?
Kad budete čuli sve detalje složit ćete se da je to jedinstven slučaj.
Jedinstven? Vi se šalite?
Živimo u vremenima kada na ulicama ima više leševa nego kaldrme.
Što je to tako jedinstveno u tom slučaju?
U redu, u redu, prijeđite na stvar, bojniče.
Sinoć je ubijena žena.
Da, generale, u ulici Bulkowa, broj 27, stan na četvrtom katu,
Marija Kupjecka, prostitutka, i jedna od naših agenata.
Izbodena je na smrt, vrlo brutalno. Zapravo, isjeckana na komadiće.
Baš lijepa pričica. Ali, kakve to ima veze sa nama?
Prva istraživanja su utvrdila da nitko od vas...
pa, nema alibi, za prošlu noć.
A zašto bismo morali da imamo alibi, bojniče?
Ne shvaćam kakve veze ima moje...
Kakve veze imaju naša sinoćnja kretanja sa vama ili sa smrću te žene?
Znate, ubojica je viđen kako napušta sobu te žene.
U tom slučaju, morate znati tko je on.
Pa, ne baš. Lice je bilo u sjenci, za razliku od odore.
Bila je to odora njemačkog časnika.
Preciznije, njemačkog generala.
Ovo je vrlo ozbiljna optužba. Nadam se da znate što radite.
O, da, gospodine, svoj posao.
Smatrajte svoj posao ovdje obavljenim, bojniče. Laku noć.
Da li vi, kojim slučajem, koristite parfem?
Povremeno koristim jaku kolonjsku vodu poslije brijanja.
Laku noć, gospodine.
Volio bih, naravno, sutra da popričam sa svakim od vas. Ako može, po činu.
Može biti i da smo namjerno odvedeni na pogrešan trag...
ali mi moramo ispitati svaki i najmanji trag, zar ne?
Do sutra. Laku noć, generali.
Zapanjujuće ponašanje.
-Tko je njega pozvao? -Ne ja.
Družiti se sa bojnikom Grauom i nije baš neki uspjeh.
Oprostite, generale. Trebalo je da ga uhitim.
Zašto? Pa, on samo obavlja svoju dužnost..
Da.
Pa...
Pođite sa mnom. Evo nekoliko časnika koje bih želio da vam predstavim.
Malo pečenja, generale?
Raskomotite se, inspektore.
Ovo je moj treći restoran u Berlinu.
Naravno, pod uvjetom, da se računa i kiosk sa kobasicama koji sam otvorio odmah poslije rata.
Stvarno smo tada bili na ivici propasti.
Pogledajte sada, Njemački ekonomski bum. Uspjeli smo.
Dođite ovamo, inspektore. Sjedite.
Jednu veliku kriglu, molim.
Tako znači, pitate me za generala Kahlenbergea.
Pa, pretpostavljam da ne postoji nitko tko ga zna bolje od mene.
Hartmanu dobro ide, zar ne, gospodine?
Da. Što?
O, da. Očigledno.
Naravno, inspektore, kao što sam već rekao,
Hartmana nisam vidio još od rata.
Ne želim da ga vidim poslije onoga što je napravio.
Ali moram nešto da vam kažem, imao je nevjerojatan utjecaj na žene.
Ne znam zašto.
Pa, nije bio baš neko koga biste zvali ljepotanom.
Premršav.
Ali, ma što bilo to što je imao vrlo je uspijevalo kod žena.
Mislim da su bili zajedno već od onog trenutka kad su se sreli.
Takve stvari se događaju za vrijeme rata.
Sjećam se susreta sa tom djevojkom u Pariškom metrou.
Pa, znate, u takvim situacijama ne trošite svoje vrijeme kad znate da možda već sutra...
mogu da vas pošalju na bojišnicu gdje će prokleti Saveznici baciti bombu pravo na vas.
O, oprostite, nisam mislio ništa loše o Saveznicima.
Na kraju krajeva, gdje bismo mi sad bili da nije Amerikanaca?
-Lijepo. -Ja sam već i zaboravio koliko lijepo.
Hoćeš reći da u Rusiji nema djevojaka?
Djevojaka? Ma, bio sam preplašen.
Kad sam prestravljen onda sam beznadan slučaj.
Pa, onda je dobro što se mene ne plašiš, zar ne?
Da, samo me ova soba čini malčice nervoznim.
-Nervoznim? -Aha.
O, baš nemaš nimalo smisla za povijest.
Da li shvaćaš da je ovo nekad bio krevet Poljskog kralja?
-Nije valjda? -Da.
Kao da je spavao na podu.
Ovdje je ledeno.
Da, ali kralj i kraljica nikad nisu spavali. Samo su vodili ljubav.
Nikad im nije bilo hladno.
Voliš li rat?
Da li volim rat?
Blagi Bože, ne. A ti?
Da nije rata, ja bih sad tražila mladoženju živeći u nekom garnizonu,
i razgovarajući sa jadnim, mladim oficirčićima.
Umjesto što vodiš ljubav sa nekim jadnim, mladim desetarom.
Oh, pa ne baš jadnim. Uopće, ne jadnim.
-Čak najboljim do sada. -O?
-Da se nisi specijalizirala za desetare? -Nisam.
Samo za heroje, kao što si ti.
Pomisli samo, sva ta hrabrost u mom naručju.
Mora biti da je vrlo inspirativno.
Što je bilo?
Znaš, ne bismo smjeli da se zaljubimo jedno u drugo.
Zašto? Zato što sam ja desetnik, a ti generalova kćer?
Ne. Nego zato...
...što smo mi muškarac, žena i rat.
Dva momka koja sam poznavala već su poginula u Rusiji.
Zanimljivo.
U mraku, od tebe mi se čini da osjećam njih.
A da li se tebi sviđa ovaj rat?
Ne. Meni se ovo sviđa.
Ne, ne!
Što je bilo?
Ništa. Pomislio sam da pucaju na mene.
Drhtiš kao prut.
Dobro sam.
Kako je to kad neko pokušava da te ubije?
Bučna kopilad.
Dobro jutro.
Dobro jutro, kralju Poljske.
Kako je to kad neko pokušava da te ubije?
-Pa, što ti misliš, kako je? -Jezivo.
Da.
Drago mi je...
-E pa, drago mi je što si ovdje. -I meni.
Ali ćeš morati ubrzo da odeš, pretpostavljam?
Ne, ako bude zavisilo od mene, neću.
Možeš li da podneseš istinu?
Vjerojatno ne.
-Ja sam prevarant. -Nemoguće.
Kad su otvorili vatru na nas kod Voronezha, ja sam pobjegao.
Jednostavno, pobjegao.
A onda sam, ni sam ne znam kako, bio pogođen.
Kao da mi je neko zalupio vrata u glavi. Pomislio sam da sam mrtav.
Sljedeće čega se sjećam je buđenje u bolnici...
i nekakvog generala koji mi čestita...
ubojstvo 40 Rusa i to jednom rukom.
Vidiš, svi su taj dan pobijeni, cijela moja jedinica.
Svi su pobijeni, osim mene, pa pretpostavljam da...
u izvješću ne bi baš zvučala lijepo ta priča o sravnjenoj jedinici...
te su odlučili da od jedinog preživjelog naprave junaka.
Od onog koji je pobjegao.
I što sad misliš o svoj toj hrabrosti?
To je stvarno divna priča. Mislim da je to izvanredno.
-Izvanredno? -Da.
Jednom da se neko našali na njihov račun.
Dođi da vodiš ljubav sa poljskom kraljicom.
Pa, moram priznati da me iznenađuješ.
Sretan sam što smo se upoznali..
Ovo sad je prava sreća.
Znaš, kad se rat završi...
Mm. Nikad se neće završiti.
I, što se dogodilo?
Jeste li ih vidjeli?
Generali Gabler i Kahlenberge su na nekakvom sastanku i ne mogu da ga napuste.
Rekao sam vam da neće htjeti da vas prime.
Gdje je general Tanc?
A, zašto mi ne bismo lijepo, sve ovo zaboravili?
Nije baš da nemamo što drugo da radimo.
Gdje je general Tanc?
U starom dijelu grada, sprovodi taktičku vježbu.
Ne vjerujem mu.
Naravno, takva su pravila, mora biti diskretan.
Nije on diskretan. On je okrutan.
Sad pretjerujete.
Prijeći će na fazu dva samo ako bude siguran da je faza jedan propala.
Što znači - propala?
Pa, ako Poljaci i Židovi pokušaju da se osvete.
Što je osveta? Ako ga kamenom udare u njegovu zlatnu glavu?
Da li je to dovoljan razlog za uništavanje grada?
Vi uvijek pretjerujete, Kahlenberge.
General Tanc je odgovoran časnik...
Uđite.
Oprostite, gospodine. Tu je pukovnik Manheim. Došao je kod generala Kahlenbergea, gospodine.
Završit ćemo diskusiju kasnije.
I ne brini se za Tanca. Ja ću se pobrinuti za njega.
Pukovnik Manheim, gospodine.
-Htjeli ste da me vidite, generale. -Da, da.
Da, jesam, pukovniče. Htio sam da popričamo o...
Do đavola, što sam ono htio?
Da.
Da, sad sam se sjetio.
Vi ste nadređeni bojniku Grauu.
Stoj! Stoj!
Bojnik Grau želi da vidi generala Tanca.
Bojnik Grau?
Samo trenutak, gospodine.
Dajte mi CP, pukovnika Sandauera, hitno.
Blokada puta broj 4 zove CP. Blokada puta broj 4 zove CP.
Da li me čujete? Prijem.
Dignite ruke.
Ruke gore.
Pukovniče Sandauere ovdje vodnik.
Pukovniče Sandauer, došao je bojnik Grau.
Želio bi da vidi generala. Ja sam dobio naređenja...
Što? Da, gospodine. Da, gospodine.
Možete proći, bojniče.
Stoj!
Samo naprijed.
-Pa, imate najmanje jednog prijatelja. -Tako izgleda.
Gore ruke!
Nastavite da hodate. Nastavite da hodate.
Dovedi ih ovamo. Ovamo. Ovamo.
Vratite se natrag.
Ime?
-Zanimanje? -Stoj!
-Bojnik Grau! -Nastavite,gospodine.
Čekajte me ovdje.
Slušate Wehrmacht radio...
dodijeljen Rajhovoj generalskoj vladi Poljske.
Program se emitira direktno iz Warsawe.
Nekoliko metara od mjesta na kom se nalazimo vidim generala Tanca, Lenjingradskog heroja.
On upravlja manevrima na ulicama grada.
Cijela oblast je privremeno evakuirana u interesu javnog reda i mira.
Sektor jedan javlja, faza jedan završena uspješno.
Sektor tri, nismo naišli ni na kakav otpor.
Hvala, Sandauer.
Vojnici su, naravno, puni povjerenja u svog zapovjednika.
On je vrhovni ratni stručnjak...
i već sama njegova pojava ulijeva ljudstvu nevjerojatnu hrabrost.
Vježba se sprovodi do tančina prema unaprijed utvrđenom planu.
Građani su nevjerojatno kooperativni i prijateljski nastrojeni.
Sektor četiri javlja, faza jedan završena uspješno.
Sektor dva, bacači plamena spremni za upotrebu.
Faza jedan se nastavlja dok se drugačije ne naredi.
Da, gospodine.
Svim sektorima, faza jedan se nastavlja dok se drugačije ne naredi.
-Glavni sektor, bacači plamena spremi, gospodine. -Nastavite.
Naprijed marš.
Generale Tanc?
Još samo par minuta.
Stoj! Stani!
Uhvati ga!
Stani! Pali!
-Sandauer! -Gospodine?
-Spremite se za fazu dva. -Fazu dva, gospodine?
Spremite se za fazu dva
Da, gospodine.
Obavijesti sve jedinice. Faza jedan je završena.
-Spremite se za fazu dva. -Razumijem, gospodine.
CP svim sektorima, spremite se za fazu dva.
Faza dva!
Faza dva.
Da, gospodine. Faza dva.
Faza dva.
Pali!
Sada bojnik može da postavlja pitanja.
Otišao je, gospodine.
Taj manijak će raznijeti pola grada.
Idemo.
Kažete da nije bilo nikakvog otpora?
Nije, bio sam tamo.
Jedan pucanj iz snajpera, to je bilo sve, a on je raznio cijeli grad.
Pa, sad, mi nismo generali.
To je njihov posao, znate, ne naš.
Mi smo ovdje samo da bismo sređivali papire.
A vaši su upravo stigli.
Čestitam.
Na čemu?
Unaprijeđeni ste u dopukovnika.
Unaprijeđen?
I premješteni u Pariz, od današnjeg dana.
-Srećkoviću. -Premješten, ali zašto?
Tko je potpisao premještaj?
General Gabler, naravno.
Što to radite?
Hoću da vidim čija je to ideja.
-I na čiju preporuku. -Smirite se. Ja sam već provjerio.
General Kahlenberge. On je predložio vaš premještaj.
Nije valjda baš on?
Mora da ste ga prilično impresionirali sinoć.
Bit će da jesam. Hvala vam, pukovniče.
Tako treba, znate.
Zavisi sa koje strane motrite.
Povrh svega, bojniče Grau, ne budite pretjerano revnosni.
Takva mi je priroda, gospodine. Tu nema pomoći.
Da, inspektore, bio sam u Warsawi sa generalom Tancom.
I vrlo me vrijeđaju svi ovi jeftini novinari...
koji pokušavaju da ga predstave kao nekakvo nehumano čudovište. To nije točno.
Oprostite, inspektore. U današnje vrijeme zapošljavamo mnogo stranaca.
Nema više dovoljno Nijemaca, ne za pravi posao.
Vidio sam generala Tanca na bojnom polju, ranjenog, kako umire.
Bio je izuzetan.
Suosjećajan, nježan.
Da li znate da mu je poslije Lenjingrada...
Hitler naredio da se ne izlaže neprijateljskoj vatri?
Naravno da mu je to vrlo teško palo. On je bio sretan samo u borbi.
Da?
A, gracias. Gracias.
Učim i španjolski.
Pa, uskoro će sve biti automatizirano.
Izuzev šefa, naravno.
I tako smo u srpnju 1944. premješteni u Pariz.
Saveznici su već bili u Normandiji....
a Hitler je naredio da ih zaustavimo prije Pariza.
Skoro da bismo i uspjeli da vojska nije bila izdana kao i obično.
Ali, nećemo o politici. To je loše za biznis, zar ne?
Pitali ste me za Pariz.
To je za nas bio raj, naročito poslije Rusije.
Sjećam se tog ljeta kao da je bilo jučer.
Prazne ulice, vrućina, tišina.
Sve jeftino.
Uzgred budi rečeno, prošlog ljeta sam bio u Parizu, i moj Bože, tih cijena...
Kad sam dobio račun u hotelu nisam mogao da vjerujem.
Ali srpnja '44, Pariz je još uvijek bio pod našom upravom.
Pretpostavljam da to nije naročito lijepo reći, ali stvarno smo voljeli Pariz.
U svakom slučaju, trebalo je da general Tanc i ja stignemo u Pariz 20-og srpnja.
Ali, u posljednjem trenutku general je odlučio da pođemo par dana ranije.
Zato sam poslao kurira u 7. korpus stožera u Versaillesu,
da javi da ćemo stići u Pariz 17-og.
Mislim da znate zašto vam govorim točne datume.
Na kraju je ispalo jako dobro to što smo stigli ranije.
Međutim, bilo je tu i onih koji nisu bili baš oduševljeni...
našim prijevremenim dolaskom.
Hvala, to bi bilo sve.
-Heil Hitler. -Heil Hitler.
Da, bit ću sa generalom Gablerom u ratnoj sobi.
Što je bilo sa mojom propusnicom? Je l' sve u redu?
Za ime Boga, smiri se.
Operacija Hartman, faza jedan, počet će sutra, 18-og srpnja u 0915,
kada se mlađi desetnik pojavi na željezničkoj stanici.
Sa automobilom.
Sa automobilom u dobar tren trebovanim od Voznog parka.
Faza dva, mlađi desetnik će preuzeti tajni paket iz Berlina.
-Onda? -Onda, faza tri.
24-satna propusnica za mlađeg desetara važi od sutrašnjeg podneva.
-Imaš je? -Evo.
Desetnik i generalova kćer.
Znaš, stvarno tražiš nevolju.
Ali, to je tvoja sahrana, ne moja.
Britanska druga Armija napreduje slijeva,
pokušavajući da odsječe dvije naše pancir divizije od glavnog puta za snabdijevanje.
U posljednja dva dana, neprijatelj je uspio...
da prijeđe rijeku Om, ovdje i ovdje.
Ipak, možemo da ih zaustavimo ovdje,
uz pomoć 12. SS Pancir divizije,
koja je upravo krenula u protunapad.
Pa?
-Što ćemo sad? -Preciznije, što ćete vi sad?
-Mi. I vi ste u tome. -Generale Gabler.
-Feldmaršal će vas primiti u 4:00. -Hvala, bojniče.
Priznajem da je ovo vrlo nezgodno za vas,
To je i mnogo više od toga. Zašto?
Zašto general Tanc stiže tri dana prije nego što je planirano?
-Mislite li da je to čudno? -Dolazi pravo od Hitlera.
Zar to već nije dovoljno čudno?
Želim ovo da čujem.
Američka 1. armija je zauzela grad Sen-Klod.
Naše jedinice su se povukle na nove položaje, južno i jugoistočno.
Generale Gabler. Generale Kahlenberge.
Nisam do sada imao priliku da vam se zahvalim za unaprjeđenje.
Oprostite. Grau, Obavještajna, Warsawa, 1942.
O, da, da. Drago mi je što vas vidim, pukovniče.
Imali ste viziju kad ste me premjestili u Pariz.
Radimo sve što je u našoj moći da učinimo ljude zadovoljnim, pukovniče. Doviđenja.
Uskoro će nam se pridružiti i general Tanc.
Kao u stara, dobra vremena.
Oprostite. Samo sam htio da vas pozdravim.
Generale.
-Dosadan momak. -Čudno, zar ne?
Izgleda da se svi plaše Tancovog dolaska.
Ne sviđa mi se to.
-Ne sviđa mi se uopće. -Očigledno.
Uvijek je gadno kad se mačka vrati po...
miša sa kojim se već igrala.
Mi bismo, naravno, mogli malo da zbunimo mačku...
predlažući joj da uzme par slobodnih dana za svoje potrebe.
Naročito poslije svega...
Poslije svega kroz što ste prošli, dragi moj generale, posljednjih par mjeseci u Rusiji.
Znam da je to bio pravi pakao za vas.
Želim 4.000 ljudi do kraja ovog tjedna.
Onda ćete ih i imati.
Vaš pukovnik Sandauer je blisko surađivao sa generalom Kalenbergom.
Morat ćemo da zavirimo u svaku rupu, ali imat ćete svoje 4.000.
U međuvremenu, zašto se ne uzmete par slobodnih dana?
Malo se odmorite, razgledate Pariz. Ovo vam je prvi put da ste ovdje.
Želim samo borbene trupe, a ne propale štrace i djecu.
Da, gospodine. Dobro napredujemo, general Kahlenberge i ja.
Na kraju krajeva, možda vam je ovo posljednja šansa da vidite Pariz.
Možda nam je svima ovo posljednja šansa. Baš šteta.
Nema potrebe.
Ali kako? Naravno da je potrebno.
Stroge mjere su jedina stvar koju ljudi poštuju.
Jedino što vam predlažem je da prepustite sve nama.
-Zapovjednik ne može... -I vašem izvanrednom pukovniku Sandaueru.
Mi smo vam već organizirali i pratnju... Kahlenberge?
-U vašem hotelu. -U Excelsioru.
Imat ćete na raspolaganju auto, vozača i bilo što drugo što poželite.
-Svatko mora povremeno da se odmori, generale. -Ja si to ne mogu priuštiti.
Onda meni ne preostaje ništa drugo do da vas natjeram da uživate.
Moram li da vam naredim?
Zato što, ako moram, bojim se da ću to i uraditi.
Da, gospodine.
Očigledno, još niste spremni za mene.
Vrlo dobro.
Odvojit ću jedan dan za razgledanje grada.
Doći ću u stožer točno u 8 sati ujutro 19-og.
Heil Hitler.
Heil Hitler
Pa, nije ispalo tako loše. Sad imate još jedan dan
Trebaju nam dva, do 20-og.
Dođite sutra kod mene i Eleonore na večeru.
-Stiže i Ulrika. -Ovo ne valja.
Naravno, zaboravila je da kaže u kom će vlaku biti.
-Pretpostavljam da ste sada sa nama. -Psihički, naravno, ali...
Morate da se odlučite. Vrlo brzo.
Odlučiti se je jedna stvar, a pričati o tome sasvim druga.
Previše brinete.
Strpljenje je samo jedna od nekoliko vrlina koje ja posjedujem.
Na mjestu voljno.
Vodniče, pozovite mi telefonom uredu Ministra vojnog.
-Desetaru? -Gospodine.
Imam jedan zadatak za tebe.
Dođi.
Spojite me sa uredom Ministra vojnog.
General Kahlenberge.
Ne ispuštaj ga iz vida ni za sekundu.
-24 sata dnevno, razumiješ? -Da, gospodine.
Možda će uvečer poželjeti da izađe.
Da li znaš što bi moglo da zanima generala Tanca?
Noćne barove, djevojke, takve stvari.
Nekoliko, gospodine.
Ali, ne znam kakav general ima ukus, gospodine.
Bez obzira na to, nadam se da mu se nećeš ti svidjeti, desetaru.
Mada, iako bude tako, nemoj da zaboraviš da to radiš za domovinu.
Pokušat ću da to ne smetnem sa uma, gospodine.
Ako ti naredi da ga odvedeš u stožer, odmah da si mi javio.
-Bilo ovdje, bilo u moj hotel. -Da, gospodine.
Javit ćeš se pukovniku Sandaueru po precizne instrukcije.
Gospodine?
Što je bilo, desetaru?
Oprostite, ali trebalo je da sutra odem na 24-oro satno odsustvo.
Sad je to nemoguće.
Mogu li dobiti bar jedan sat ujutro slobodan, gospodine?
Ne.
Gospodine.
-Hartmane? -Gospodine?
Ovo je vrlo važno.
U redu. Gdje smo ono stali?
O, da. Dječje bolesti?
Boginje.
Koliko se sjećam, ništa ozbiljno.
Varičele.
Mokrenje u krevet?
-Ne, gospodine. -Strah od mraka?
Ne, ne bih rekao.
Venerične bolesti?
-Ne, gospodine. -Dobro.
-Sad, kako stojiš sa knjigama? -Knjigama?
-Čitaš li knjige? -Da, gospodine, čitam.
-Što? -"Rat i mir".
Nietzschea. "Propast zapada".
Knjige o psihologiji, patologiji?
Ne, ne baš.
Pokaži mi svoje ruke.
U redu. Dobilo si svoju sobu u hotelu za generale.
On će željeti da razgleda glavne znamenitosti Pariza.
Pripremit ćeš cijeli itinerar i predstaviti ga prvo meni.
Kada nije na frontu, general ide na spavanje u 11:45.
Vrlo rijetko pije ili puši,
tako da ćete, vjerojatno, ranije završavati sa večernjim izlascima.
Evo, ovo je moj privatni broj,
u slučaju da ti zatrebam.
Zatrebate, gospodine?
Ako se dogodi bilo što nepredviđeno odmah me pozovi.
-Je l' to jasno? -Razumijem, gospodine.
Sretno.
Hvala, gospodine.
Još nešto. Izbjegavaj groblja, grobnice, ne spominji smrt.
Da, gospodine.
Gospodine?
-Inspektor Moran, molim vas? -Treći kat, soba 158.
-Koga da najavim? -Hvala vam. Snaći ću se sam.
Dobrodošli, pukovniče Grau, u ovu paukovu mrežu.
Kako ste znali da sam to ja?
Koji drugi njemački časnik bi banuo nenajavljen?
Skoro svaki SS časnik.
U stvari, vidio sam vaš odraz u prozoru.
Nemoguće, previše je prljavo.
-Nadam se da niste alergični na prašinu? -Stari zločini, pukovniče.
Oni su ti koji skupljaju prašinu.
Neriješeni zločini.
Prašina se slegla.
Mi možemo uvijek da je ponovno podignemo.
Da li ste zato došli? Sjedite, molim vas.
Ispričavam se na vrućini, Al' još malo pa će kolovoz,
a tada većina Parižana napušta Pariz.
Nadajmo se da će Nijemci isto to da urade.
Sen-Lo su jutros preuzeli Saveznici.
BBC?
-Kavu? -Ne, hvala.
Vi imate dosje o svakom, zar ne?
-Samo zanimljivih ljudi. -Nijemaca kao i Francuza?
Pa, na pojedine zahtjeve Njemačke Obavještajne službe,
povremeno bacimo oko i na nekog interesantnog Nijemca.
Kao što sam ja?
-Oduvijek sam vas smatrao zanimljivim. -Hvala.
Kako stojite sa njemačkim generalima?
Molim, što sa njima?
Da li su generali zanimljivi?
Pa, ako se složimo da su zanimljivi, onda malo pripazimo i na njih.
Dobro. Evo imena tri generala. Želim da znam sve o njima.
Sve je možda malo previše.
Što točno tražite?
Jedan od njih je ubojica.
Samo jedan?
Ali, ubijanje im se nalazi u opisu radnog mjesta.
Recimo da ono što je za divljenje na veliko, monstruozno je na malo.
Ako već dajemo medalje masovnim ubojicama,
izvedimo bar pred lice pravde male poduzetnike.
Lijepo rečeno. Bit će mi zadovoljstvo da vam pomognem koliko mogu.
Shvaćam da nema ničeg besplatnog u današnjem svijetu, čak ni među kolegama.
Naročito među kolegama.
U zamjenu za vašu informaciju...
sredit ću da tri člana pokreta otpora budu puštena iz zatvora.
Hvala.
-Sumnjate li posebno na nekoga. -Ne, ne, ustvari.
Vidite, za noć kad se dogodilo ubojstvo...
svaki general ima ponešto da sakrije.
Noć kad se dogodilo ubojstvo je...?
12. prosinac 1942. Warsawa.
I taman kad sam započeo istragu premješten sam u Pariz.
-Po nalogu ubojice? -Vjerojatno.
Već dvije godine pokušavam da ponovno otvorim slučaj.
Konačno, sada mogu. Od danas, sva trojica su u Parizu.
General Gabler.
Vrlo je sklon toj vrsti djevojaka.
Oh, djevojka. Zločin iz strasti, kako bi se ovdje reklo.
Strast, da, ali samo imate iste sklonosti kao čuveni Markiz de Sad.
O, znači seksualni zločin, shvaćam. Da li vas zato ovaj slučaj uzbuđuje?
Djevojka je bila i njemački agent.
Možda je ubijena zbog nečega što je saznala.
Zato me Kahlenberge najviše i intrigira.
Delije kao da uopće nema privatan život...
a onda, sa vremena na vrijeme, nestane.
Nitko ne zna ni gdje, ni zašto.
A general Tanc?
Savršeni manijak.
Gledao sam kako uništava cijeli kvart u Warsawi iz čistog zadovoljstva.
Na Istočnom frontu je bio poznat kao Mesar.
Izgubio je veći dio svoje divizije u Rusiji.
Uživa u smrti. Zbog toga, ni sam ne znam zašto...
mislim da on nije čovjek koga tražim.
Svatko tko ima moć da rasturi cijeli grad kad god mu se prohtije...
nema potrebe da se bavi tako minornim stvarima poput kasapljenja djevojke.
Možda griješim, naravno.
-Hartman? -Da.
Ja sam vodnik Kopacki, generalov posilni.
Bar se nadam da sam još uvijek.
Zaboravio sam jutros mu izvadim vezice prije nego što sam mu očistio cipele.
Za boga miloga, gdje su ti rukavice?
-Tako ćeš ostaviti otiske prstiju. -Nisam dobio nikakve rukavice.
-Nitko mi nije rekao. -Uzmi moje.
Ovo je generalovo praznično sljedovanje.
Flačša konjaka, termos sa kavom ohlađenom na 40 stupnjeva,
dvije stotine cigareta.
Da li general pije?
Kao spužva, ali ne u javnosti.
Stavi torbu na zadnje sjedište.
Sa desne strane.
Kad god izaće iz auta očisti pepeljare.
Puši kao Turčin.
Čisti sve što vidiš.
Čisti i ono što ne vidiš,
uključujući motor.
Ako to ne uradiš, otkinut će ti glavu.
Sada je sekundu do 9.
Evo ga dolazi.
Prenio sam mu kompletne instrukcije, gospodine.
-Ime? -Hartman, Kurt, mlađi desetnik, gospodine.
Pokaži generalu ruke.
Nemoj stajati tu kao klipan. Navuci rukavice.
Izgleda da poznaje Pariz.
Pripremio je rutu za obilazak Pariza. Ja sam je odobrio.
Vidimo se sutra ujutro u stožeru.
Razumijem, generale.
Vodnik Kopacki je smijenjen po mom naređenju.
Jutros je razmazao imalin po mojim vezicama.
-Dvije tjedna mu je zabranjen izlazak iz vojarne. -Da, generale.
Upravo smo prošli pored Trga Vendom, gospodine.
Stup je visok 142 stope a podignut je 1810.
Napravljen je od bronce 1200 topova zarobljenih kod Austerlitza.
Na vrhu se nalazi Napoleonov kip.
Ispred nas, gospodine, nalazi se Tulije Vrt.
Palača Tulije je bila sa svih strana okružena vrtovima.
1792. u vrijeme Francuske revolucije...
pariška rulja je upala u palaču,
natjeravši kralja i kraljicu u bijeg.
Spaljena je do temelja...
1871.
Sada dolazimo na Trg Concorde.
Jedan od najljepših trgova u Parizu.
Baš ovdje, na sred ovog trga...
su Luju XIV i Mariji Antoaneti...
odsječene glave tokom revolucije.
Giljotina je bila tamo, baš centru, gdje se sad nalazi obelisk.
Gledaj gdje voziš, desetaru.
Razumijem, gospodine.
-Gospođica Gabler? -Da.
Ja sam vodnik Kepke iz stožera vašeg oca.
Kako su znali kojim vlakom ću stići?
Nisu znali.
Mogu li?
Vidite, ja sam Hartmanov rođak.
Mi nemamo tajni, Hartman i ja. Više smo, u stvari, kao braća.
-On je dobro, zar ne? -Dobro? Nikad bolje.
Samo je u posljednjem trenutku dobio zadatak da vozi generala Tanca.
Samo danas. Zato nije mogao da dođe da vas pričeka.
Pa, kako stoje stvari u domovini?
Da li je neki grad pretekao poslije bombardiranja?
Jeste nekoliko, tu i tamo.
To je dobra stvar sa Parizom. Otvoren grad, nema bombardiranja.
Mrzim bombe.
Ovuda gospođice Grabler. Parkirao sam odmah ispred.
Odvest ću vas u očev hotel.
I Hartman tamo stanuje.
Sa generalom Tancom, samo još večeras.
Pretpostavljam da ćete naletjeti na njega prije ili kasnije,
u foajeu ili tu negdje.
Galerija je zatvorena za javnost, gospodine.
Ali, dobili ste specijalnu dozvolu da pogledate slike.
Mnoge od njih su zaplijenjene i prikupljene ovdje...
prije no što budu poslane u Njemačku.
General Tanc. Obaviješteni ste.
Da, desetaru. Ovdje ćete naći sve informacije.
Sa vaše desne strane, gospodine, Bušerove slike,
francuskog umjetnik iz XVIII vijeka.
Sve ove slike su odabrane...
za Reichsmarschalla Goeringa.
Što je unutra?
Slike koje su rekvirirane iz privatnih zbirki za Reichsmarschalla.
Kakve slike?
Moderne, gospodine, i neki impresionisti.
Dekadentne?
Pretpostavljam, gospodine.
Svjetlo.
Toulouse-Lautrec, Le Divan.
Renoir, Akt, nastala 1910.
Gauguin, Na plaži, iz njegovog Tahiti perioda.
Još jedan Renoirov akt.
Soutine, Le Garcon d'etage.
Degas, Kada, naslikana 1886.
Van Gogh, Vincent, Autoportret.
Ponekad je zovu Vincent u plamenu,
nastala dok je bio u ludnici pred sam kraj života.
Evo, gospodine, slike Cézannea.
Kako se usuđuješ?
Oprostite, gospodine, ali...
Da me nikad više nisi takao.
Mislio sam da će nam se general Gabler pridružiti za ručak.
Ovih dana, general Gabler ne ruča.
Stvarno? To bi moglo da prouzrokuje ozbiljne posljedice po zdravlje.
Da. Da, rekao sam mu to.
Kako bilo, kad...
Kad završi sa svojom vježbom, bit će sa nama za svaki obrok.
Možda onda neće biti pozvan.
Hoćemo li da prijeđemo u bašču?
Stvarno smo imali sreće sa ružama ove godine.
Baš vam je lijepo ovdje.
Hvala, generale. Proveli smo ovdje dva nezaboravna ljeta.
Bit će mi jako žao kad budemo odlazili.
Hitler se nalazi u svom stožeru u Rastenburgu.
Ako sve bude išlo po planu, prekosutra...
oko 1:30 poslije podne...
bit će mrtav.
Ako smijem reći, nadamo se da će biti mrtav.
Pogledajte! Te proklete bube. Svuda ih ima.
Gospodine, kako možemo znati da Hitler neće promijeniti svoje planove u posljednjem trenutku?
Već dva puta ovog mjeseca nas je predupredio.
Što ako nešto pođe naopako, gospodine?
Svi ćete biti pogubljeni, pukovniče.
Pretpostavljam da Gestapo već ima skoro sva naša imena.
-Ovo nam je posljednja šansa. -Ovo nam je i posljednja vojna šansa.
Saveznici će prijeći preko Rajne prije zime. Sad ili nikad.
Na svu sreću, nismo više tako usamljeni kao što smo bili.
Imamo podršku najvećeg njemačkog vojnika.
-Feldmaršala Rommela. -Rommela?
To će sasvim promijeniti mišljenje u vojsci.
Rommel je postao popularniji i od samog Hitlera.
Rommel je čak bolji i general.
Naš plan je da on bude predsjednik Republike Njemačke.
U ovom trenutku, feldmaršal Rommel obilazi Zapadni bojišnica,
ali, kad nam zatreba, pridružit će nam se.
Probajte da zadržite ove položaje još jedan dan.
Sve to, pod pretpostavkom da pojačanje stigne na vrijeme.
Oprostite, gospodine.
Hitna telegram za vas.
Neprijatelj je probio našu liniju kod Kotansa.
Učinite što možete.
Pazite se na drumovima, feldmaršale.
Neprijatelj je preuzeo kompletan zračni prostor.
General fon Eisenbeck je na putu za Rastenburg gdje će raportirati Hitleru.
Recite Füreru da će SS radije umrijeti nego ga izdati.
Prenijet ću mu, generale.
Prenoćit ću u Livarou. Sutra ću biti u stožeru.
Poslije toga, gospodine? Gdje ćemo moći da vas pronađemo?
Tko zna?
20-og svibnja ću, možda, biti u Parizu.
Nije trebalo da spominjete datum.
Datum ništa ne znači. Ne još.
I dalje mislim da bi trebalo da sačekate prije nego što se umiješate.
Ja sam već umiješan.
Shvaćate li da ćete, ako ne uspiju biti streljani kao izdajnik.
Ali ja i jesam izdajnik,
izdao sam luđaka.
Koji je i dalje vaš vrhovni zapovjednik, i kome ste se divili i povinovali.
Kada zapovjednik poludi treba ga kazniti oduzimanjem vlasti.
Nemamo baš mnogo izbora. Ako ga ne sklonimo sada,
o nama će učiti kao o izdajnicima domovine.
A ako ga uklonimo, možda će nas povijest, jednog dana, zvati domoljubima i junacima.
Ma što se dogodi, plašim se da će nas pogrešno procijeniti.
Vjerojatno ste u pravu. Najmanje što ja mogu je da se nadam da ćete biti oprezni.
Prekasno je za oprez. Rat je izgubljen. Mi moramo da preživimo.
-Što ako on preživi? -On se nikad neće predati.
Luđaci kao što je on to ne rade.
Njegova želja je da tijelima svih Nijemaca, muškaraca, žena i djece...
potpali pogrebnu lomaču na kojoj bi on, eventualno, umro...
Vagnerovski slavno.
Namjeravam da ga lišim te slave.
Namjeravam...
Neprijateljski avioni slijeva, feldmaršale. Vidjeli su nas.
U zaklon. Siđi sa puta, brzo!
-Žao mi je, gospođo, što kasnim. -Što je bilo?
Feldmaršal Rommel je ranjen.
-O, ne. -Koliko ozbiljno?
U komi je. Liječnici ne vjeruju da će pregurati noć.
-Užas. -Kako se to dogodilo?
Normalno. Koliko sam čuo, njegov auto je mitraljirao Saveznički avion.
-U tom slučaju, ovo je kraj. -Ne bih se složio.
Jesi poludio? nije on jedini general.
Da, naravno. Nije kraj, nikako nije kraj.
Određeni neuspjeh jeste, morate priznati.
Gospođo, ne mogu da ostanem. Oprostite mi, molim vas.
Ulrika, dobro došla u Pariz.
Uvijek je dobro vidjeti dobrog generala.
Laku noć, generale.
Ovo neće proći. Izgubili ste Rommela.
Ali imate Tanca koji se sutra vraća na dužnost.
-Samo vam čudo sad može pomoći. -Onda nam pomognite da se čudo dogodi.
Držite Tanca sutra što dalje od stožera.
Uradit ću sve što mogu. Naravno.
Ali zapamtite, kad stvari krenu po zlu, svima je potreban prijatelj.
Neko tko je nekompromitiran.
Zato mislim da je za sve najbolje,
da i dalje budem neutralan i da čekam svoje vrijeme.
Nemoj te me tjerati da kršim vrat preskačući ograde,
kad mogu da ostanem koristan i živ sjedeći na njoj.
Shvaćate što mislim?
Da, shvaćam što mislite.
Odgovarajući restoran.
Vrlo čist.
Da vas odvezem natrag u hotel, gospodine?
Zašto?
Mislio sam da ste možda umorni.
Da.
Reci mi, desetaru, da li su sve znamenitosti Pariza povezane
sa ovima koje stimuliraju intelekt i stomak?
-Ni u kom slučaju. -Onda smo bili vrlo temeljni.
Raportirat ćeš mi ovdje, za točno 30 minuta.
-O, i, desetaru. -Da, gospodine.
Obučit ćeš civilno odijelo.
Možeš ga naći kod portira u holu.
Žedna sam.
Kad muškarac šuti,
to je ili zato što je stidljiv, ili zato što pati.
Vi izgledate previše dobro da biste se stidjeli.
A ako patite...
mogu da učinim da zaboravite svoju patnju.
Očigledno da niste dovoljno propratili.
Probudi me u 7:30.
Voda u kadi, 31 stupanj.
Doručak se sastoji od četiri sirova jajeta, dva komada tosta,
kave i čašice konjaka.
-Razumijem, gospodine. -Laku noć, desetare.
-Halo, mogu li dobiti gospođicu...? -Kurte.
-Sjećaš li me se? -Da, poljska kraljice.
Vratila sam se iz izbjeglištva.
Često sam razmišljao o ovome.
Jesi baš ovako zamišljao?
Halo?
Ali, gospodine, ja...
Da, gospodine. Odmah, gospodine.
-Prokletstvo. -General Tanc?
Pukovnik Sandauer. Želi da spavam dolje u Tancovim odajama.
Nemoj.
I neću.
-Ista si. -Jesam li?
Pa, nisam baš skroz ista.
Što? Što se to promijenilo?
Ne znam točno.
Ti ćeš mi reći, je l' da? Mislim da si ti jedini koji to može.
Da, reći ću ti.
Moraš li da ideš?
Ili da me strijeljaju.
Ne daj nikad da te strijeljaju.
Nemoj da se brineš. Vidimo se sutra.
Tko zna gdje ćemo biti sutra.
Oprosti. Gdje ćemo se naći?
Evo, budi u ovoj palači u 7:00.
Ako ne budem tamo, pitaj za Raymondea. Slobodno.
Možeš li da čekaš do 7:00?
Ne.
Ne mogu ni ja.
Idi brzo.
Kurte.
Nemamo baš mnogo sreće, zar ne?
Zato mora da nam krene.
Laku noć.
Tko je?
-Desetnik Hartman, gospodine. -Što?
Pukovnik Sanduer me ja pozvao. Rekao mi je da spavam ovdje.
Da.
-Tko je? -Ja sam, gospodine.
Da?
Nosim vam doručak, gospodine.
Pijem crnu kavu, dvije trećine šalice, bez šećera.
Da, gospodine.
Voda u kadi je bila 32 stupnjeva, jedan stupanj pretopla.
Žao mi je, gospodine.
Spremio sam vam odoru, gospodine.
Desetaru.
Da, gospodine?
Imaš nešto da mi kažeš?
Ne, gospodine. Ništa, gospodine.
-Znači, sve je u redu? -Da, gospodine.
Inzistiram na apsolutnoj iskrenosti, desetaru.
Da, gospodine.
Pa?
Pa, nadam se da se general dobro proveo sinoć.
Na kraju krajeva, u Parizu smo, a general je na odsustvu.
-To nema nikakve veze sa tobom. -Ne, gospodine.
Tvoj posao je samo da ispunjavaš moja naređenja, ništa drugo.
-Da, gospodine. -Što si po zanimanju?
Muzičar. Studirao sam klavir, gospodine.
Tamo ćeš naći neke brošure. Nemam pojma odakle se stvoriše.
Vjerojatno mi ih je portir donio.
Volio bih da vidim te slike danas.
Želim da središ to za mene, Hartmane.
-Ali, gospodine, ja... -Da?
Oprostite, gospodine, ali rekli ste da se danas vraćate na dužnost.
-Odmorit ću se još jedan dan. -Da, gospodine.
Cijeli ovaj posao izaziva gađenje u meni, ali čak i ja moram da se odmorim s vremena na vrijeme.
Tako priroda funkcionira.
Revoltiran ali neizbježan.
Kako vi kažete, gospodine.
Obradovat ćete se kad vam kažem da se general Tanc ne vraća na posao do sutra.
-Stvarno? -Čuda se ponekad događaju.
Naprijed.
-Oprostite, generale, gospodine. -Da.
Upravo su zvali iz Ministarstva vojnog, gospodine. Žele da se odmah javite u stožer.
Hvala.
Što li je sad?
Ne možete da pretpostavite?
Što je unutra?
Moderne slike.
Sjećate se, gospodine. Slike koje ste jučer željeli da vidite.
Dekadentna umjetnost?
Pa, da, gospodine.
Toulouse-Lautrec, Le Divan.
Renoir, Akt, naslikan 1910.
Gauguin.
-Pukovniče Grau? -Da.
Pukovnik Grau.
Zasebna soba?
Odavno nisam vidio ovako nedoličan luksuz usred bijela dana.
Za nas ništa nije previše dobro, pukovniče.
Moramo dopustiti crvenom vinu da diše.
Nemojte da se sekirate za šefa servisa. On je jedan od mojih ljudi.
Mislim da je konobar sa vinom jedan od naših.
Nadajmo se da je kuhar neutralan.
-Malo bijelog vina? -Hvala.
Samo nam fale još dvije balerine da kompletiramo dekor.
Seks i dobra kuhinja ne idu zajedno. Ili jedno, ili drugo.
Danas je tako. Sutra...
Ja ću vam naći djevojke.
A sad, što imate za mene?
Nešto izuzetno.
Što?
Dogodit će se još jedno ubojstvo, u koje će biti umiješan jedan vaš general.
-Koji? -Kahlenberge.
Nastavite.
Ne bi trebalo da vam pričam ovo.
Zašto ne?
Zato što kao Francuz,na neki način, odobravam to što radi.
Odobravate?
Ubojstvo?
Ovo ubojstvo.
On je dio zavjere protiv Hitlera.
Dragi prijatelju, od kad je počeo rat bilo je bar tuce zavjera protiv Hitlera.
Ne ovako ozbiljnih. Polovina pariških generala je umiješano.
-Znam. -Znate? Kako?
Isto kao što znam da je vaše šifrirano ime...
u francuskom pokretu otpora - Abelard.
-Još vina? -Molim vas.
Mm, izvrsno. Ako zavjera uspije, moći ću da priznam...
da sam uvijek više volio Burgundsko od Rajnskog vina.
Da li ste pronašli još nešto, znate, nešto privatno?
Začuđujuće.
Ja vam kažem za zavjeru...
Ja vam kažem za zavjeru, ali vas to ne zanima.
Ali ako vam pomognem da riješite ubojstvo jedne kurve, bit ćete oduševljeni.
Nemam osjećaj za razmjere. Na to su mi odavno ukazali.
Pukovniče Grau, ako...
Oprostite.
Ako generali ubiju Hitlera, rat je gotov.
Vi više vjerujete u njih od mene.
Dok su stvari išle dobro...
generali su uživali u ratu isto kao i sam Hitler.
Sada kad gubimo, jedino što žele je da spasu svoje kože.
To je prirodno, ali...
Inspektore, mene zanima samo jedan general koji je ubio djevojku,
misleći da, zato što je general, može da izigrava Boga u krevetu isto kao i na bojnom polju.
Pa, ja ću mu pokazati da nije Bog.
I da ste to vi?
Moje ludilo je na mnogo nižem i svjetovnijem nivou.
Samo želim da pravda bude zadovoljena.
Hoćete li mi sada reći što ste pronašli o ostalim generalima?
Nevjerojatni ste.
Stvarno tako mislite? Ja sam oduvijek mislio da smo nas dvojica vrlo slični.
Da, samo što sam ja oprezan.
Nemam baš pretjerano što da vam kažem.
Izgleda da Tanc nema nikakva zanimanja.
Popije s vremena na vrijeme. Pomalo voajer, rekao bih.
Gabler je pravi seksualni atleta.
Bira djevojke u Bulonjskoj šumi,
ali, koliko znam, do sad nije pokušao ni jednu da ubije.
Kahlenberge je bio prezauzet oko zavjere, kao što rekoh.
Svi relevantni detalji su vam ovdje.
Nije baš mnogo.
Ali, evo, sloboda za tri vaša Francuza.
Hvala.
Pukovniče, ako vam ikad bude trebala bilo kakva pomoć...
-Informacije? -Naravno, ali sam mislio...
Pa, Saveznici će vrlo brzo biti ovdje.
Pariz će ponovno biti francuski. Može vam zatrebati pomoć.
Hvala vam.
Cijenim to.
Uđite, generale.
Generale.
-Ima li vijesti? -Ništa za sad.
Neke očekujemo, svaki tren.
Francuski Ministar vojni.
Žao mi je što sam morao ovako na brzinu da zakažem ovaj sastanak.
Neki od vas se međusobno ne poznaju.
Međutim, ponašajte se kao da ste se upoznali.
Svi smo u ovome zajedno, i moramo djelovati vrlo brzo.
Prvo.
Sutra, oko 1300, ako sve pođe kako treba,
dobit ćemo iz Berlina šifriranu reš "Valkyrie".
Ta jedna jedina riječ "Valkyrie", će značiti
da je Hitler mrtav i da imamo novu vladu.
Mi ćemo tada početi da hapsimo...
sve SS i Gestapo časnike u širem području Pariza.
Vi ćete, generale, biti odgovorni za uhićenje svih SS časnika.
Razumijem, gospodine.
Kakva su naređenja u slučaju otpora?
U slučaju otpora pucate da ubijete.
Vi ćete posjetiti i Gestapo.
-Pukovniče. -Gospodine?
Preuzet ćete kontrolu nad svim telefonskim komunikacijama.
Bojniče.
Vi ćete preuzeti vojni radio.
Mi ćemo nadzirati svaki novi program.
Generale Kahlenberge,
vi ćete organizirati razoružavanje Nibelungen divizije u Kormetu...
i uhićenje generala Tanca.
Desetaru!
-Da, gospodine? -Jesi li za jedan konjak?
-Ali, na dužnosti sam, gospodine. -Smiješ da sjedneš.
Hvala, gospodine.
Moj račun. Želiš li ti nešto?
-Uzet ću Viši vodu. -Viši!
Zadovoljan sam tvojom urednošću i društvom.
-Hvala, gospodine. -Ako izuzmemo vodu za kupanje od jutros.
Žao mi je, gospodine.
Da li si već telefonirao pukovniku Sandaueru?
Ne, gospodine, nisam.
Ma kakav zaključak koji si mogao donijeti na osnovu mog ponašanja je pogrešan i opasan.
Definiraj termin "dekadentna umjetnost".
Pa, gospodine, to je stvar interpretacije.
Tehnički govoreći, biti dekadentan znači biti...
slab, bezvoljan, jalov.
Ja osobno ne mislim da su slike, koje smo vidjeli, dekadentne.
Ali ipak, ja ni ne znam zapravo što je dekadencija, ne bar službeno.
Ja zaista mislim da su, umjetnički, one slike vrlo duboke.
Govore nam stvari o nama samima koje ni mi sami ne znamo.
Djeluju kao ogledalo, pretpostavljam,
na stvari kojima obično ne vidimo odraz.
Imaš li djevojku?
-Da, gospodine. -Sjedi.
Imaš li njenu sliku?
Ne, gospodine.
Ovo mi je prvo odsustvo u posljednjih nekoliko godina, Hartmane.
I zapovjeđeno mi je da ga uzmem. Zapovjeđeno! Što ti misliš o tome?
Mislim da je to naređenje koje se mora poslušati, gospodine.
Ne sasvim Hartmane, ali naređenja postoje da bi se izvršavala.
To važi za generale isto kao i za mlađe desetare.
Da, gospodine.
Reci mi,
kad dođe do posljednjeg izbora, tko je važniji,
ti ili ja?
General je važniji od desetara, gospodine.
Naravno. Nikad to nemoj smetnuti sa uma, ma što se dogodilo.
Daj mi svoj novčanik, desetaru.
Idem malo da prošetam.
Imaš dobar ukus.
Plati račun i ostavi odgovarajuću napojnicu.
Kad se vratim, možda ću poželjeti da nastavim sa proučavanjem noćnog života u Parizu.
Da, gospodine.
I veliki konjak.
Gospođice?
Da li je Raymonde...?
Oprostite, tražim gospodina Raymondea.
Raymonde je žensko ime. Točnije, moje.
Žao mi je, desetnik Hartman nije imao vremena da mi objasni.
-O, ti mora da si Ulrika. -Da.
Pričao mi je o tebi. Dođi.
Sjedi.
To je njegov sto, taj u ćošku.
Mislim da treba da te upozorim, Nijemci ne zalaze ovdje baš često.
-Nismo dobrodošli? -Što ti misliš?
Da, nismo dobrodošli. Žao mi je.
Ali, Hartman dolazi. On je drugačiji.
Jednog dana će me, vjerojatno, Pokret otpora ubiti zato što mi se sviđa.
Ali ljudi su ljudi.
Pa, izgleda mi da ga znaš jako dobro.
Znala bih ga dobro, da nije prvo tebe sreo.
Ne brini se, ni meni više nije stalo.
Pa, vratio si se, a?
Promijenio mišljenje, možda?
Što god kažeš.
Papire, molim vas. Brzo. Hajde!
Samo nam je ovo trebalo.
Ostanite gdje ste! Svi vi! Brzo! Ovamo! Uhvatite ih!
Blokirajte sve izlaze.
Stoj! Stoj!
Svi ste uhićeni. Izvedite ih odavde.
Ovo mjesto je zatvoreno do daljnjeg.
Da, gospodine.
Hajde.
Hajde, idemo.
Desetaru.
Da, gospodine. Oprostite, gospodine.
U baru se nalazi djevojka, plavuša,
priča sa barmenom.
Pozvat ćeš je da pođe sa tobom.
Da, gospodine.
-Oprosti. -Da.
Odavno nisam srela nekog tko ima vozača.
Pa, konačno.
Reci mu gdje živiš.
Rue Leandre, blizu Sacre Coeur. Znaš gdje je to?
Da.
Kasnije.
Samo polako. Kad god poželiš.
Eno tamo, kuća na uglu sa tvoje lijeve strane.
Parkiraj sa druge strane ulice.
-Na kom katu živiš? -Drugom, sa ulice.
Znaš, strašno je sladak. Je l' može i on da pođe?
Tri je društvo, k'o što kažu.
Ne, pretpostavljam da ne. Idem ja prva.
Obrati pozornost na prozor. Možda mi budeš potreban.
Da, gospodine.
U redu, gospođica Gabler. izađite.
Desetaru.
Dođi gore.
Da, gospodine?
Uđi.
Pogledaj tamo.
Evo.
Popi.
Ti si osjećajan, mlad čovjek.
Vi ste ludi.
Sasvim suprotno, apsolutno vladam svojim razumom.
Opušten, budan, spreman za službu.
Spreman da bude uhićen za ubojstvo!
Hoćete li i mene da ubijete?
Nadam se da neću morati.
Danas kad sam te pitao, tko je važniji, general ili desetnik,
odgovorio si "general". Naravno, složio sam se sa tobom.
Ali kad general treba da bude obješen zbog prljavog, krvavog ubojstva...
Tada desetnik mora da zauzme njegovo mjesto.
-Ali, ja mogu da dokažem... -Što?
Što možeš da dokažeš, desetaru?
Da si je ti pokupio u noćnom klubu? Zato jer ja nisam.
Zašto bi itko pomislio da sam ja ovo napravio?
Tvoji otisci su na toj čaši konjaka.
Zato što moji nisu.
Zato što su tvoju pločicu našli u njenoj sobi.
Jer moja neće biti ovdje.
Sve ste ovo planirali od samog početka.
Ništa ti nećeš dokazati, desetaru.
Ti ćeš nestati.
Ja neću reći ništa do sutra ujutro,
kad se ti nećeš pojaviti da se javiš na dužnost,
te ćeš biti proglašen dezerterom. -Što ako odbijem?
Ubit ću te.
Onda ću reći policiji da si ukrao auto,
da sam te pratio, ti si došao ovamo i ubio djevojku.
Da li mislite da će itko povjerovati u to?
Naravno, ja sam general.
Pretpostavljam, naravno, da će ovakav leš privući određenu pozornost,
prilično bezrazložno, ako se ja pitam. Na kraju krajeva, tko je ona, uopće?
Kurva.
Tek na kraju svog života poslužila je nekoj svrsi.
Proveli smo zajedno dva zanimljiva dana u kojima sam uživao.
Ne želim da raznesem tvoju lijepu glavu u komadiće.
Bježi odavde Hartmane, koliko te noge nose.
Sakri se pod zemlju.
Evo ti novac. Možeš da uzmeš i auto.
Imaš civilno odijelo i skoro cijelu noć pred sobom.
Kreni odmah. Napusti Pariz.
Preživi.
Zašto?
Zar moram da ti objašnjavam?
Jednostavno, događa se.
Ne sumnjam...
da ima mnogo razloga, ali rat je taj koji...
Zar je tvoja spoznaja smrti zaista tako ograničena?
Živimo u vremenu kada smo svjedoci milijuna užasnijih smrti od njene.
To je prirodni fenomen van svake kontrole.
Sad, možeš ili da bježiš, ili da čekaš da te ubijem.
Da li ste toliko ludi da mislite da ćete se izvući?
Nije mi prvi put.
Ti si taj čiji je život u opasnosti.
Idi!
Da? Da.
-Tko je traži? -Daj mi telefon, majko.
Žao mi je. Ako se ne predstavite neću vam dati svoju kćer.
Nije trebalo to da uradiš, majko.
Očigledno samo jedan od tvojih poznanika iz noćnog kluba.
Trebalo je da me pustiš da popričam s njim.
Zvat će ponovno ujutro ako je džentlmen.
U što sumnjam, znajući tvoje navike.
Postala si prava divljakuša!
Što još? Ja sam ti kćer.
Što više to gore za mene.
Ja sam bar ponovno živa.
-O, Kahlenberge. -Da.
-Idem na cijeli dan. -Gdje ćete?
-Na selo. U Barbizon. Obećao sam Eleonori. Lijepo mjestašce.
Imaju nevjerojatan restoran. Mogli biste ponekad da svratite.
-Neću se vraćati do mraka. -Dotle će, valjda, sve biti gotovo.
Ovako ili onako, da.
Nemojte biti tako utučeni.
U svakom slučaju, ja...
Vježba je već počela, zar ne?
Da.
Sad bi naš čovjek trebalo da se približava trećoj kontrolnoj točki.
kod Rastenburga. Nosi torbu sa četiri funte...
dinamita i automatski upaljač.
Oko 1:00, Hitler ima sastanak sa generalima,
i sa našim čovjekom.
Cementni zidovi bunkera će pojačati eksploziju.
Nitko u toj sobi neće preživjeti.
Ah, fon Štaufenberg.
-Vi ste došli na onaj sastanak u 1:00? -Da, gospodine. Sad sam stigao iz Berlina.
Htio sam da se javim, ali...
Mala izmjena plana. Sastanak je u kolibi u 12:30.
-Dobro. -Ovuda.
Berlin, sretniče. Ovo mjesto je kao manastir u Lentu.
Pravi pakao.
Tamo.
Evo.
Pronašli smo u spavaćoj sobi.
"Hartman, Kurt. Desetnik".
Ne vjerujem u to. Mislim, previše je očigledno, previše zgodno.
-Što još? -Našli smo i otiske prstiju...
na na krhotini od čaše za konjak, kao i na dovratku.
-Provjeravamo ih. -Tko je djevojka?
Monik Demur, profesionalna prostitutka.
Napustila je bar Le Paradi oko 11:30,
sa mladim Nijemcem u civilnom odjelu.
Mrtva je od ponoći, najmanje...
Četa B.
Stožer Sedmog korpusa.
Pod zapovjedništvom generala Gablera. Zvat ću vas kasnije, inspektore...
-Pukovniče. -Da?
Ne idite tamo. Bar ne danas.
Svaki dan je dobar dan za hvatanje ubojice.
-Čak i sudnji dan? -Sudnji dan posebno.
Naše strateško povlačenje iz San-Loa nam je omogućilo, moj Füreru,
da zabijemo klin u neprijateljski bojišnica točno ovdje,
u blizini Mortena.
-Ako uspijemo... -U redu je, hvala vam.
Bit ćemo u poziciji da se probijemo ovuda, kroz Avranches,
i da odsiječemo Američku Treću od njihove Prve armije
i od Britanaca.
Dvije od naših elitnih oklopnih divizija,
12. SS Oklopna divizija,
i 21. Oklopna divizija,
se već, zajedno sa 346-om Pješadijskom divizijom, kreću na zapad,
da bi ojačale naše pozicije ovdje.
A prema naređenjima koja ste meni izdali, Füreru, 5. Padobranska divizija...
Očekujem hitan poziv iz Berlina. Odmah se vraćam.
A prema izvještaja koji nam stižu sa Istočnog fronta,
naše trupe su morale da se povuku sa svojih položaja.
Neprijatelj nas napada duž cijelog fronta,
od Lublina do Brest-Litovska.
Dalje na jug, 3. Rumunjska armija
se bori sa 90 neprijateljskih pješadijskih divizija.
Čim nešto saznam, javit ću vam.
Da, naravno, hoću.
Što? Sad je...
12:42.
Još je rano.
Dobro.
Generale, sinoć se dogodilo još jedno ubojstvo.
Vi i vaša prokleta ubojstva.
Zar ne shvaćate da postoje i važnije stvari
na svijetu od ubijenih kurvi? -Da, naravno, gospodine,
ali jedan od vaših ljudi, mlađi desetnik Hartman, je nestao.
Da li zanate bilo što o njemu?
Da? O, da, gospodine.
Ne, nisam ništa čuo, gospodine.
Naravno. Čim nešto saznam, javit ću vam.
Hvala, gospodine.
Bit ću kratak, gospodine, mlađi desetnik Hartman...
je nestao. -Da, znam.
On i nije bio baš posvećen vojsci. Pretpostavljam da je dezertirao.
Koliko je sati?
-12:42, gospodine. -12:42.
Da.
Ovdje, neprijatelj nadire velikom snagom zapadno od...
-Pukovnik von Staufenberg je sljedeći. -Vratit će se svaki trenutak.
Nitko ne bi ovo preživio. Idemo natrag u Berlin.
Brzo!
Rastenburg zove Berlin. Rastenburg zove Berlin.
Nisam vidio Hartmana otkad sam ga postavio za vozača general Tanca, prije dva dana.
-Da li je i sinoć bio sa generalom Tancom? -Da, naravno.
U stvari, general Tanc ga je i prijavio da je dezertirao.
General Tanc.
-Kahlenberge. -Valkyrie. Ponavljam, Valkyrie.
Upravo sam dobio poruku.
-Valkyrie. -Bože moj.
To je službeno. U Berlinu imamo novu vladu.
Sada ćemo nastaviti dalje po planu.
Vi, pukovniče, ćete početi sa razoružavanjem Divizije Nibelungen.
-Razumijem, gospodine. -Možda će se opirati.
Mi smo spremni.
Zgrade vojarni moraju biti zapečaćene do 14 sati.
Da, gospodine.
Vi, bojniče ste zaduženi da prekinete sve komunikacije između divizijskih štabova,
i vanjskog svijeta. -Razumijem, gospodine.
Točno u 1430 sati, uhapsit ćete generala Tanca.
Ovdje je njegov nalog za uhićenje, potpisan od Ministra vojnog.
-Optužen je za izdaju. -Razumijem, generale.
-Pazite se, general Tanc je... -Znam jako dobro kakav je, generale,
Sretno.
U stožer Nibelungen divizije u Kormetu.
-Da, gospodine. -Što brže možeš.
Da, gospodine.
Miller, pozovi mi pukovnika Hinkela preko radija.
Treći i Četvrti bataljun da se odmah premjeste u Kormet.
-Sastat ćemo se u 13:45. -Da, gospodine.
Pođite sa mnom.
Hitna poruka za sve pripadnike Wehrmachta.
Vojni ministar Francuske je potvrdio da je Fürer poginuo u Rastenburgu.
SS časnici će biti uhićeni u interesu nacionalne sigurnosti.
Stoj!
Pukovnik Grau želi da vidi generala Tanca. Brzo.
Vaša dokumenta, gospodine.
Hvala, pukovniče. Heil Hitler.
Stoj!
-Vaša dokumenta, molim. -Izvolite.
Hvala, gospodine. Nastavite.
Ponavljamo poruku iz ureda Vojnog ministra Francuske.
Adolf Hitler je mrtav. Članovi njegovog osoblja su uhićeni.
Nova vlada iz Berlina će uskoro izdati priopćenje za javnost.
Za to vrijeme, svi mi iz Trećeg sektora, nastavit ćemo sa svojim dnevnim aktivnostima.
Halo. Halo, operator?
Opertor!
Vodniče, što se dogodilo sa našim direktnim linijama?
Isječene su.
-Što? -Sandauer!
-Gospodine? -Što je sa mojim pozivom Berlinu?
Linije su isječene, gospodine, bar tako kaže pukovnik.
Onda iskoristite radio. Prebacite vezu u moju uredu.
Da, gospodine. Vodniče, dajte mi Berlin preko radija i prebacite vezu u generalovu uredu.
-Generale Tanc. -Da?
U Warsawi, prije dvije godine,
htio sam da vas pitam par stvari o ubojstvu Marije Kjupecke, sjećate li se?
Tko je isjekao telefonske žice?
U Berlinu je nova vlada, a vi ćete biti uhićeni,
točno za 15 minuta, zbog izdaje.
Ali, ja sam došao da vas uhitim zbog ubojstva.
-Sandauer! -Da?
-Imamo li vezu sa Berlinom? -Ne još, gospodine.
Sinoć...
Sinoć se, kao što znate, dogodilo još jedno ubojstvo.
U ulici Leandre. Potpuno je identično ubojstvu iz Warsawe.
Desetnik Hartman, vaš vozač...
Ovdje Berlin. Prenosimo vam vrlo važnu vijest...
iz Fürerovog stožera u Rastenburgu.
Danas u 12:40, pokušan je atentat na Fürera.
Atentatori su pokvareni izdajnici. Fürer je živ!
Atentatorova bomba ga je jedva okrznula.
Ali je, na žalost, ranjen veći broj Fürerovog osoblja.
-Krug zavjerenika je... -Sandauere!
-Gospodine? -Prebaci emitiranje...
na zvučnike u dvorištu. -Da, gospodine.
...i iznad svega, neuobičajeno za Nijemce.
A sad, pukovniče,
tko je od nas dvojice, počinio izdaju?
Mene ne zanima nikakva izdaja, generale.
Mene zanima samo ubojstvo.
Danas je neko pokušao da ubije Fürera.
To bi trebalo sad da bude jedina vaša preokupacija.
Gdje ste bili sinoć, generale, između 11 i 2 sata poslije ponoći?
Došao je da me uhapsi zbog izdaje.
Vodniče!
-Da, gospodine? -Odnesite ga.
Sve borbene jedinice odmah da krenu ka stožeru...
Ministra vojnog Francuske. -Da, gospodine.
Uhapsit će te kompletan stožer.
Da, generale.
Ja osobno ću uhititi ministra.
Zbog izdaje.
Dobro jutro. Ovuda, molim vas.
General Kahlenberge?
-Da. -Ja sam inspektor Moran...
iz Interpola.
-Kako ste? -Mogu li da pođem sa vama?
Sletio avion iz Düsseldorfa. Lüfthansin let 761, izlaz broj 8.
Napustio sam Pariz 20-og srpnja,
u popriličnoj žurbi, što možete i pretpostaviti,
i predao se Amerikancima. Nosač!
A general Gabler?
General Gabler je preživio, kao i uvijek. Dva kofera, oba siva.
Pan Amerikan? Za oko pet minuta, gospodine.
Izgleda da više vremena provedem tako što čekam prtljag nego što putujem.
-Već dugo sam na putu ove godine. -Točno od 12-og svibnja.
-Da. -Generale, u jutro...
Ako nemate ništa protiv, više bih volio da koristite moju civilnu titulu.
Tog jutra, 20-og srpnja 1944, pukovnik Grau vas je posjetio.
Pukovnik Grau?
O, da. Sjećam se!
Nevjerojatno. Radi se o onim ubojstvima, zar ne?
Nikad neću zaboraviti, dok se cijeli svijet rušio oko nas,
tu je stajao pukovnik Grau, bijesan kao ris, pokušavajući da riješi ta ubojstva.
Pukovnik Grau je bio moj prijatelj. Dok sam bio u Pokretu otpora...
bio mi je vrlo koristan.
I sad vi želite da riješite ta ubojstva umjesto njega?
-Vrlo dobro opažanje. -Da nije malo kasno za to?
Pukovnik Grau je smatrao da je svaki dan dobar da se uhvati ubojica.
Posljednji put kad sam ga vidio, bio je na putu za vaš stožer.
Da, to je točno. Htio je da se raspita za jednog od mojih ljudi.
-Za desetara Hartmana. -Znači, sjećate se slučaja?
Da, vrlo jasno. Desetnik Hartman je nestao 20-og.
Bio je dodijeljen generalu Tancu na dva dana, kao vozač i za to vrijeme...
-Vozač generala Tanca? -Da.
Stigao vam je prtljag. Hvala, generale.
Oprostite, gospodine Kahlenberge. Mnogo vam hvala.
Šusing Vili, 48 moler, rođen u Hamburgu.
Osuđen za četiri odvojena slučaja seksualnog zlostavljanja prostitutki.
Na uvjetnoj od siječnja 1965.
Gdje si bio u noći 12-og svibnja?
Ovdje, gospodine, u Hamburgu.
Sliku!
Da li si poznavao ovu djevojku?
Pitam, da li znaš ovu djevojku?
Da, gospodine. To je Erika Miller.
Da li znaš gdje je sad?
Mrtva je, gospodine.
Pročitao sam u novinama. Prošlog tjedna.
Kako je umrla?
Pa, kažu... U novinama piše da su je pronašli u hotelskoj sobi...
isjeckanu na komadiće. Ubijena je.
Ubio ju je tip koji je pokupio u baru Plava Luka.
Da li si ti bio u baru Plava Luka te noći?
-Ne, gospodine. Nisam, gospodine. -Jeste, bio je! Vidjela sam te!
Pričao si sa njom. Pričao si sa Erikom u baru!
-Zar nije? -Jeste, i ja sam ga vidjela!
Lažete!
-Nikad nisam pričao sa njom. -Da li si pričao sa njom, da ili ne?
Pa, možda, gospodine.
Ponudio sam joj piće, to je sve.
Vidite, ja ćaskam sa svima.
S njim je izašla iz bara! On je ubio! On je taj!
Nisam izašao sa njom! Nisam je ja ubio!
Nisam! Nisam! Nisam!
U redu. U koje vrijeme si...?
Oprostite, inspektore Hauzer, moram odmah da popričam sa vama. Hitno je.
-Nastavite sa ispitivanjem. -Da, gospodine.
Kada ste napustili bar?
Ne znam. između 10 i 11.
Djevojke su sigurne da je on otišao iz bara sa Erikom Miller.
Možda jeste izašao sa njom, ali je nije ubio.
Još uvijek vjerujete da je čovjek koji je ubio Eriku isti onaj...
koji je ubio djevojku u Parizu prije 20 godina.
I onu u Warsawi, također.
Ubojičin potpis je prepoznatljiv.
Stanje leša i odsustvo tragova.
Ali, tko je bio i u Hamburgu prije nekoliko dana,
i u Parizu prije 22 godine,
i u Warsawi 1942.?
Možda...
-Možda desetnik Hartman? -Koji više ne postoji?
ili... general Tanc, koji postoji?
General Tanc? On je u zatvoru, zar ne? Ratni zločini.
Prema mojim informacijama, bio je u zatvoru do ožujka,
kada je oslobođen. Možete li to da provjerite?
I ako je to istina, da provjerite i njegovo kretanje?
Naravno da shvaćate da je ovo izuzetno povjerljivo.
-Naravno. -Sad...
sad moramo da pronađemo desetara Hartmana.
Naravno, ako je još uvijek živ. On je ključ svih događanja.
Ali kako ćete ga naći? Znate da smo već sve pokušali.
Roditelji su mu umrli.
Vidjeli ste se sa njegovim rođakom, Otoom, koji ne želi da priča o njemu.
Tko nam je preostao? Tko bi još mogao da zna gdje je on?
Inspektore Moran?
Što mogu da učinim za vas?
Oprostite, gospođo. Volio bih da popričam sa vašom kćerkom.
Mojom kćerkom? Ali, zašto želite da vidite moju kćer?
Da se malo raspitam o nekome.
Vjerujem da ga je poznavala još u Parizu, za vrijeme rata.
Eleonora.
-Oprostite. -Glavni inspektor Moran iz Pariza.
Moj muž.
Uvijek mi je drago kad sretnem nekog od naših francuskih saveznika.
-Hvala. -Hoće da popriča Ulriku.
Uhvatili ste me usred posla. Pišem memoare.
Morali bi biti jako dobri. Generale, ako...
Ljubazni ste.
Ali ipak, oduvijek sam osjećao da čak i u ratu, gospoda,
iako bi mogla biti na suprotnim stranama, imaju dosta toga zajedničkog.
Naša zajednička nesreća je bila to što Hitler nije bio džentlmen.
Da.
Da, pretpostavljam da nije. A sad... A sad, generale, ja...
-Želi da popriča sa Ulrikom. -Da.
Moja kćer živi na selu.
-Nikad ne dolazi kod nas. -Ne, hvala.
Mlađi naraštaji su sasvim drugačiji danas, zar ne?
Da. Ali gdje ona...? -Nisu kao mi.
Naša generacija je vjerovala u sreću, zar ne?
O, da, da. Sreća.
Zaista bismo voljeli da vam pomognemo, ali....kako?
Ona nije ovdje.
Drago mi je što smo se vidjeli.
Doviđenja, inspektore.
Ispratit ću vas.
Upravo pišem o tom srpnju i zavjeri protiv Hitlera.
Jako teško je ispričati što se tada stvarno događalo.
Hilda!
U posljednje vrijeme javile su se tendencije traženja opravdanja za Hitlera,
što znači da ću morati da budem vrlo oprezan.
Mi ne želimo da otvaramo stare rane, zar ne?
Naravno da ne.
Naročito ne sada kad su toliki ratni zločinci ponovno na slobodi.
Kao general Tanc?
Točno.
Naravno da je 20 godina kazne malo previše za vojnika koji je samo izvršavao naređenja,
kao i svi mi, ali politički je bio prilično radikalan.
Ako shvaćate što želim da kažem. -Da, razumijem.
Na svu sreću, izgleda da vodi miran život.
O, baš naprotiv. Sljedećeg tjedna je 25. godišnjica Nibelungen divizije.
Tanc se povlači iz mirovine da bi postao njihov počasni gost i portparol.
Kao ni našoj vladi, ni meni se to uopće ne sviđa.
Ovuda, molim vas.
Vjerojatno ste primijetili da moja kćer i moja žena nisu baš u najboljim odnosima.
U stvari, ne pričaju još od rata.
Tužno.
Ja osobno se viđam sa kćerkom jednom, ili dva puta godišnje.
I tad vrlo kratko. Živi na farmi pored Minhena.
Nađemo se na željezničkoj postaji. Dovede i dijete.
To je jedini način da vidim svog unuka.
-Da li vam je kćer udata? -Da.
Za farmera po imenu Lukner.
Nikad se nije oporavila od rata, jadnica.
Nešto joj se dogodilo. Ja ni dan danas ne znam što.
Teško je pomagati djeci, zar ne?
Naročito ako vam žena...
Pa, to je nemoguće, poslije Pariza.
U svakom slučaju, samo tako se viđamo. Zašto vi želite da je vidite?
U Parizu, prije mnogo godina, poznavala je mladića.
Rekla sam vam, nisam vidjela Hartmana još od rata.
Gospođo Lukner, vi ste jedina osoba koja nam može pomoći.
Ne znam da li je Hartman još uvijek živ, ali ako jeste...
zbog njega, samo zbog njega, preklinjem vas, pomognite mi.
Žao mi je. Ne znam gdje je.
Šteta. Naročito za Hartmana.
Doviđenja, gospođo.
Gospodine Moran. Sačekajte trenutak.
Jako nam je drago što ste ovdje, generale. Ovuda, molim vas.
Časnici! Dame. Tišina, molim vas, tišina.
Naravno da je naša sreća sasvim prirodna što je sa nama general Tanc.
Ponovno slobodan!
I što znamo da je naš ratni vođa...
ponovno sa nama... Ovim predivnim povodom.
Sada mi dopustite da vam poželim dobrodošlicu na naše ponovno ujedinjenje.
Prava je prilika da se sjetimo onih nevjerojatnih godina
kada smo bili mladi i kad smo imali za što da živimo.
I, ako je bilo potrebno, i da umremo.
Sad, prije nego što nastavimo,
siguran sam da se svi sjećate naše stare koračnice.
Oprostite, gospodine.
U noći 12-og svibnja netko je napustio bar Plava Luka...
u Hamburgu sa Erikom Miller, prostitutkom.
u 11:45, odveo ju je u hotel Sent Pauli i je ubio.
Predstavite se.
Inspektor Hauzer, policija Hamburga.
Ovo je Viši inspektor, Moran iz Interpola.
U noći 12-og prosinca, 1942. u Warsawi,
isti čovjek je ubio još jednu prostitutku, Mariju Kjupiecku.
Dokaze o krivici je prvi prikupio pukovnik Grau.
Da li vam je poznato to ime?
Nevjerojatan čovjek.
Bio je opsjednut čudnom potragom za apsolutnom pravdom.
Ne bih mogao da se složim sa vama.
-Bio je izdajnik. -I zato ste ga ubili.
-Trošite moje vrijeme. U noći 19.og srpnja 1944. u Parizu,
bio sam uključen u istragu ubojstva jedne prostitutke.
-U ulici Leander. -Kakve to veze ima sa mnom?
Warsawa, Pariz, Hamburg.
Bili ste u sva tri grad. Moram li da vam nacrtam?
Ne, rekli ste previše. A sad oprostite...
To su samo teorije, i teorije a nigdje dokaza.
Sa tim se mogu složiti.
Ništa što sam do sada rekao ne može se dokazati.
-Točno. -Osim što iz Pariza
imamo svjedoka. Dovedite Luknera.
-Dovedite Luknera. -Luknera.
Trebalo je da me ubijete, generale.
Ovaj čovjek će svjedočiti protiv vas. Na civilnom procesu.
Siguran sam da znate što to znači, Tanc.
Mislim da će se i vaši najodaniji obožavatelji,
biti poprilično šokirani.
Daj mi svoj pištolj.
Prije dvadeset pet godina formirana je naša jedinica,
kao Torov čekić, da udara neprijatelje Reicha,
i najmlađi od Njemačkih generala su izabrani da nas vode.